GENB029: Естетика и теория на изкуството

Въпросът за вкуса: 
Днес продължаваме по-уверено от всякога да твърдим, че “за вкусовете не се спори” и всеки има право на мнение, включително по определението на това, какво е изкуство.
Прочетете дадения по-долу кратък откъс от статията “ВКУС”, която френският философ Волтер помества в своя “Философски речник” (1752) и после в Енциклопедията. Отговорете кратко на следните два въпроса: 1/ В какви случаи не се спори за вкусовете? 2/ Каква – според вас – ще да е тази “реална красота”, която изкуствата притежават?

“Казват, че за вкусовете не бива да се спори; това е така, когато става дума за сетивния вкус, за отвращението, което предизвиква у даден човек определена храна, и предпочитанието към друга: не се спори, защото един органически дефект не може да бъде поправен. Но не така стои въпросът при изкуствата: тъй като те притежават реална красота, има добър вкус, който различава тази красота, и лош вкус, който не я вижда; духовният недъг, който е причина за изкълчения вкус, често пъти може да бъде поправен. Но има и студени души, фалшиви умове, които не можеш нито да сгрееш, нито да оправиш, с тях именно не бива да се спори по въпросите на вкуса, защото те изобщо нямат вкус. Вкусът е произволен по отношение на различни неща като платове, украшения, каляски – неща, които не влизат в изящните изкуства; тогава той заслужава да се нарича по-скоро прищявка; по-скоро прищявката, отколкото вкусът създава толкова нови моди”.